לְמִיסְבַּר – שיעורי עמקות ולומדות בגמרא
שיעורי עיון קצרים על דפי הש”ס מאת הרה”ג רבי ישראל כהן שליט”א, משיעורים שנאמרו במקומות התורה ‘עוד יוסף’ ו’זאת ליעקב’.
לשאלות, לשיעורים ולבירורים: lemisbar@gmail.com
להורדת השיעור:
וידאו http://daf-yomi.com/MediaPage.aspx?id=228793
שמע http://daf-yomi.com/MediaPage.aspx?id=228672
יבמות דף פ
להלן דף הגמרא, מפוסק:
עמוד א
שלא ראה שעה אחת בכשרותו. מנא ידעינן? אמר אביי, כל המטיל מים ואינו עושה כיפה. ממאי הואי? דאפיה אימיה בטיהרא, ושתיא שיכרא מרקא. אמר רב יוסף, היינו דשמענא לאמי דאמר, כל שממעי אמו לקוי, ולא ידענא מאי ניהו. וליחוש שמא הבריא בינתים? כיון דתחלתו וסופו לקוי לא חיישינן. מתיב רב מרי, ‘רבי חנינא בן אנטיגנוס אומר, בודקין אותו שלש פעמים בתוך שמונים יום’? לחד אבר חיישינן, לכוליה גופא לא חיישינן: רבי אליעזר אומר לא כי וכו’: ורמינהו, ‘בן עשרים שנה ולא הביא שתי שערות – יביאו ראיה שהוא בן עשרים והוא הסריס, לא חולץ ולא מייבם; בת עשרים ולא הביאה שתי שערות – יביאו ראיה שהיא בת עשרים והיא האילונית, לא חולצת ולא מתייבמת, דברי בית הלל, ובית שמאי אומרים זה וזה בני שמנה עשרה, רבי אליעזר אומר, הזכר כדברי ב”ה ונקבה כדברי ב”ש, מפני שהאשה ממהרת לבא לפני האיש’? אמר רמי בר דיקולי, אמר שמואל, חזר בו ר’ אליעזר. איבעיא להו, מהי הדר ביה? תא שמע, דתניא, ‘רבי אליעזר אומר, סריס חמה חולץ וחולצין לאשתו, שכן במינן מתרפאין באלכסנדריא של מצרים’. רבי אלעזר אומר, לעולם לא הדר ביה, וכי תנן ההיא לעונשין. איתמר, אכל חלב מבן שתים עשרה [ויום אחד] עד בן שמנה עשרה ונולדו בו סימני סריס ולאחר מכאן הביא שתי שערות, רב אמר נעשה סריס למפרע, ושמואל אמר קטן היה באותה שעה. מתקיף לה רב יוסף, לרב אילונית לרבי מאיר יהא לה קנס? אמר ליה אביי, מקטנותה יצתה לבגר. א”ל, כל כי הני מילי מעלייתא יתאמרו משמאי, דתניא, ‘אין הסריס נידון כבן סורר ומורה לפי שאין בן סורר ומורה נידון אלא בחתימת זקן התחתון, ואין אילונית נידונית כנערה המאורסה שמקטנותה יצתה לבגר’. אמר רבי אבהו, סימני סריס ואילונית ובן שמנה – אין עושין בהן מעשה עד שיהו בן עשרים. ובן שמנה מי קחיי? והתניא, ‘בן שמנה הרי הוא כאבן ואסור לטלטלו, אבל אמו שוחה עליו ומניקתו
עמוד ב
מפני הסכנה’? הכא במאי עסקינן, כשגמרו סימניו, דתניא, ‘איזהו בן שמנה? כל שלא כלו לו חדשיו, רבי אומר, סימנין מוכיחין עליו, שערו וצפרניו שלא גמרו’; טעמא דלא גמרו, הא גמרו – אמרינן האי בר ז’ הוא ואישתהויי הוא דאישתהי. אלא הא דעבד רבא תוספאה עובדא, באשה שהלך בעלה למדינת הים ואישתהי עד תריסר ירחי שתא ואכשריה, כמאן? כרבי דאמר משתהא? כיון דאיכא רבן שמעון בן גמליאל דאמר משתהי, כרבים עבד, דתניא, ‘רשב”ג אומר, כל ששהה ל’ יום באדם אינו נפל’. ת”ר, איזהו סריס חמה? כל שהוא בן עשרים ולא הביא שתי שערות, ואפילו הביא לאחר מכאן, הרי הוא כסריס לכל דבריו. ואלו הן סימניו, כל שאין לו זקן ושערו לקוי ובשרו מחליק. רשב”ג אומר משום רבי יהודה בן יאיר, כל שאין מימיו מעלין רתיחות. ויש אומרים, כל המטיל מים ואין עושה כיפה. ויש אומרים, כל ששכבת זרעו דוחה. ויש אומרים, כל שאין מימי רגליו מחמיצין. אחרים אומרים, כל שרוחץ בימות הגשמים ואין בשרו מעלה הבל. רבי שמעון בן אלעזר אומר, כל שקולו לקוי ואין ניכר בין איש לאשה. ואיזו היא אילונית? כל שהיא בת עשרים ולא הביאה ב’ שערות, ואפי’ הביאה לאחר מכאן, הרי היא כאילונית לכל דבריה. ואלו הן סימניה, כל שאין לה דדים ומתקשה בשעת תשמיש. רבן שמעון בן גמליאל אומר, כל שאין לה שיפולי מעים כנשים. רבי שמעון בן אלעזר אומר, כל שקולה עבה ואינה ניכרת בין אשה לאיש. איתמר, סימני סריס, רב הונא אמר עד שיהו כולם, רבי יוחנן אמר אפי’ באחד מהן. היכא דהביא שתי שערות בזקן, כולי עלמא לא פליגי דעד שיהו כולן; כי פליגי בשלא הביא. אלא הא דאמר להו רבה בר אבוה לרבנן , עיינו ביה ברב נחמן, אי בשרו מעלה הבל איתיב ליה ברת, כמאן? כרב הונא? לא, רב נחמן סיכי דיקנא הויא ליה: הסריס לא חולץ ולא מייבם וכן אילונית וכו’: קתני סריס דומיא דאילונית, מה אילונית בידי שמים, אף סריס בידי שמים, וסתמא כרבי עקיבא דאמר בידי אדם אין, בידי שמים לא: הסריס שחלץ ליבמתו לא פסלה כו’: טעמא דבעלה הוא, הא אחר לא,
© כל הזכויות שמורות לאור הגנוז ברסלב - נבנה על ידי אמויה סטודיו בניית וקידום אתרים | אחסון אתרים